"
Бойко Борисов, като политик, разбира токсичността на Пеевски, знае, че той реално има един-единствен глас - своя собствен - и носи тежко отрицателна легитимност. Но личните му зависимости от Пеевски и неговите метастази в правосъдието и службите винаги се оказват по-силни от политическия разум. Виждаме и сега как Борисов се гърчи в опит да скрие влиянието на Пеевски, защото вижда, че това ще струва скъпо на ГЕРБ. Той вече призна с половин уста, че масивната загуба на 140 000 гласа на тези избори се дължи на срастването с ДПС."
Това е позицията на
Христо Иванов – лидерът на "Да, България“ в оставка, който коментира актуалните теми от деня, свързани с изборните резултатите и дали България ще има редовно правителство или ще отиде на нови предсрочни избори.
В пространно интервю за "Дойче веле" политикът подчерта, че те винаги са изхождали от фундаменталното разбиране, че единствено институционалните реформи (от нормативната рамка до кадровите промени) могат да произведат устойчив антикорупционен ефект и да бъдат основа за изграждане на работещо обществено и политическо съгласие. Политиците трябва да реформират прокуратурата и да гарантират независимостта на съда, без това да върви с идеята, че бухалката ще мине от "техните" в "нашите" ръце и с предварително произнесени политически присъди. А после реформираната вече прокуратура ще изправи пред независимия съд онези политици, за които се съберат доказателства. Независимо от кой лагер може да са те. Това се нарича върховенство на правото. Единствено това.
На въпрос дали компромисът за "сглобката" не е бил по същността си политическа "сделка" - отлагане на ефективната борба с корупцията срещу запазването на прозападната ориентация на страната, заплашена от "миротворството" на Радев във вътрешнополитически и от инвазията на Путин във външнополитически план, Иванов обясни своята гледна точка:
"Както описах по-горе, не е имало сделка за отлагане на борбата с корупцията. Поне не и с наше участие. Ние направихме опит да се съгласим, че парламентът не може да бъде съд и че в него ще се занимаем сериозно с реформите, които реално зависят от Народното събрание, а реформираните институции ще си вършат работата по-натам. Това трябваше да бъде в основата на политическо съгласие да има кабинет, който, на свой ред, да може да започне да решава другите проблеми, включително пред сигурността на страната. Всички, които смятат, че това е било някаква имитация, трябва да отчетат, че ротационната формула беше разрушена точно защото се оказа, че курсът на институционални реформи наистина може да разбута империята на Пеевски. Ако всичко това беше просто някакво удобно параванче, зад което Пеевски и Борисов да се избелват комфортно, нямаше да стигнем до тези избори. Имахме трудна, некрасива, гарнирана с много тактически провали и политическа неадекватност, но работеща формула, която да гарантира и управление, и реформи, и мерки в областта на сигурността в най-широк смисъл. И точно затова Пеевски я взриви. Сега това се вижда по гърчовете на Борисов, който уж победи и получи каквото искаше, а това започва да изглежда с всеки час като нещо между пълен тупик и поражение.
Борисов удовлетвори исканията на Пеевски: спря реформите, разруши ротационната формула, закара страната на избори, на които Пеевски да се развихри и да покаже какво може - както като компроматна война, така и като мобилизация на купен и контролиран вот. Накрая се получи класическа Пирова победа. Сега Борисов се чуди как да скрие обстоятелството, че е в тотална зависимост от Пеевски - това разяжда електоралната основа на ГЕРБ и демонстрира политическото им безсилие и все по-голямата им политическа невменяемост. Колкото и да мрънка, да заплашва, да опитва да обвинява целия свят, Борисов няма отговор на един прост политически въпрос: правителство имаше, защо го събори? Единственият възможен отговор е: за да спре в угода на Пеевски реформите."